TATT AV VINDEN
Det var en gang et land av aristokrater og bomullsmarker -
- som ble kalt De gamle sørstatene.
Her i denne fagre verden holdt ridderligheten lengst stand.
Her fantes de siste riddere og skjønnjomfruer, herrer og slaver.
Nå må den søkes i bøkene, som en forgangen drøm.
Det er en verden som er tatt av vinden. . .
Hva så om vi blir hjemsendt fra college? Det blir snart krig likevel.
- Er det ikke spennende, Scarlett? - Vi skal vise dem.
Snikksnakk. Krig, krig, krig. Det krigssnakket ødelegger alle festene.
Det kjeder meg til døde.
- Dessuten blir det ikke krig. - Jo, det blir det.
Hvis jeg hører ordet "krig" igjen, går jeg inn.
Ønsker du ikke en krig?
Javel. . .
Men nå har jeg advart dere.
La oss heller snakke om selskapet hos Wilkes i morgen.
- Vi spiser vel ved samme bord? - Jeg skal tenke over det.
Vi vil ha alle valsene. Først Brent, så jeg, så Brent og så jeg.
Med glede. . . Men jeg har lovet bort alle valsene.
- Vil du høre en hemmelighet? - Om hvem?
- Melanie Hamilton fra Atlanta. . . - Ashley Wilkes' kusine. Hun er her.
Det dydsmønsteret. Jeg blåser i henne.
- Vi har hørt at. . . - Ashley skal gifte seg med henne.
- De gifter seg alltid innen familien. - Får vi valsene nå?
Ja visst. . .
Sånn skal det være.
Det er ikke sant. Ashley elsker jo meg.
- Hva gikk det av henne? - Sa vi noe galt?
Hvor skal du uten sjal?
Og hvorfor har du ikke bedt herrene bli til middag?
Du oppfører deg som en markarbeider.
Kom tilbake nå, før du dør av kulde.
- Nei, jeg går og møter far. - Kom tilbake!
- Fyrabend! - Hvem sier det?
Jeg er formann. Jeg sier fra når det er fyrabend på "Tara" .
Fyrabend!
Du har ikke din like i hele distriktet.
Far! Så flink du er.
Så du har utspionert meg, Katie Scarlett O'Hara.
- Og nå sladrer du vel til din mor. - Jeg er ingen sladrehank.
Men ettersom du ødela kneet ditt ved det samme gjerdet i fjor. . .
Jeg forserer de gjerder jeg vil. Det er meg selv det går utover.
Som du vil. Hvordan var det på "Twelve Oaks"?
De forbereder seg til festen i morgen og snakker om krigen.
Var det ellers noen der?
Kusinen, Melanie Hamilton, og hennes bror Charles.
Den bleknebbete gåsa. Jeg kan ikke utstå henne.
- Ashley er av en annen mening. - Han kan umulig like henne.
- Hvorfor tar du sånn på vei? - Ikke for noe. La oss gå inn.
Har han fridd til deg? Nei, og det gjør han ikke heller.
John Wilkes betrodde meg at Ashley skal gifte seg med Melanie.
- De vil kunngjøre det i morgen. - Jeg tror ikke på det.
Hvor skal du? Scarlett!
Har du gjort deg til for en mann som ikke elsker deg?
- Du som kan få den du peker på? - Nei. . . Det bare undrer meg.
Ville Ashley ha deg, vet jeg ikke om jeg ville gi ham mitt samtykke.
- Han ville ikke gjøre deg lykkelig. - Jo, det ville han.
Du skal ha en sørstatsmann som tenker som deg.
- En dag skal du arve "Tara" . - Jeg blåser i plantasjen hvis. . .
Vil det si at "Taras" jord ikke betyr noe for deg?
Jord er det eneste her i verden som det er verdt å kjempe og dø for.
- For den er varig. - Du snakker som en ire.
Ja, og det er jeg stolt av. Du er selv halvt irsk, frøken.
Og har man irsk blod i årene, elsker man sin jord.
Men du er bare et barn. Du lærer å elske jorden.
Vi irer er slik.
Miss Scarlett, Miss Sue Ellen, Miss Carreen. . .Deres mor kommer.
Hun flyr for det hvite pakket så hun glemmer spisetidene.
Hun sliter seg ut.
Gå ut med lykten, Pork.
Mr. Gerald, Mrs. Ellen er hjemme.
Sliter seg ut for det hvite pakket. Hold opp med den gjøingen!
Reis deg, gutt. Gå ut og ta medisinvesken hennes.
- Vi ble nesten redde for Dem. - Nå er jeg hjemme, Pork.
Elvesengen er pløyd. Hva skal vi ta i morgen?
Mr. Wilkerson, Emmie Slattery har nettopp født barnet Deres.
Barnet mitt?
Men det døde gudskjelov. God natt, Mr. Wilkerson.
- De må spise kveldsmat. - Etter aftenbønnen.
- Vi må si opp Jonas Wilkerson. - Han er distriktets beste forvalter.
Han må reise i morgen tidlig.
Hva? Yankeen Wilkerson og Slattery-jenta?
Vi snakker om det senere.
Jeg vil låne Scarletts grønne kjole. Så kan hun låne min.
Hva slags tone er det? Den rosa kjolen din er yndig.
Så skal du få låne det røde silkeskjerfet mitt.
- Scarlett. . . Du ser trett ut. - Jeg har det fint, mor.
- Kan jeg få være oppe til ballet? - Du kan være med til middagen.
- Bare behold kjolen din, gnier. - Hold munn.
Aftenbønnen.
. . .for jeg har syndet i tanker, ord og gjerning.
Jeg har feilet. Jeg har feilet alvorlig.
Velsignet være Jomfru Maria. Velsignet være Johannes Døperen.
Ashley vet jo ikke at jeg elsker ham.
Hvis jeg sier det til ham, gifter han seg ikke.
. . .og forlat oss våre synder. Amen.
Hold godt fast og trekk inn magen.
- Her er Miss Scarletts mat. - Jeg skal ikke ha en bit.
Visst skal du det. Og du skal spise opp.
Jeg nekter.
Hjelp meg heller med kjolen. Den der.
Du kan ikke vise barmen om dagen! Jeg går og snakker med din mor.
Hvis du sier det til mor, spiser jeg ikke en bit.
Ta et sjal over skuldrene, så du ikke får fregner. . .
- Vær flink nå og spis litt. - Nei.
I dag vil jeg more meg. Jeg spiser i selskapet.
Tenk på familiens rykte.
En dame spiser som en fugl når hun er ute.
Det er upassende at du spiser som en markarbeider hos Wilkes.
Snikksnakk. Ashley sier at han liker en pike med en god appetitt.
De sier én ting og tenker noe annet. Og meg bekjent har han ikke fridd.
Spis nå ikke så fort at det kommer opp igjen.
Hvorfor må man være så tåpelig for å få en mann?
Scarlett O'Hara, hvis du ikke kommer nå, kjører vi uten deg.
Jeg kommer, far.
Gud, så stramt korsettet er. . . Jeg kommer sikkert til å rape.
TWELVE OAKS Eier: John Wilkes
Fredsforstyrrere vil bli rettsforfulgt
God dag, John Wilkes. Du er heldig med været.
- Er ikke fruen med? - Hun kommer til ballet i kveld.
- Velkommen til Twelve Oaks. - Takk, India.
Din datter blir vakrere og vakrere.
La oss hilse på O'Hara-pikene.
Jeg kan ikke fordra Scarlett. Hun legger an på Ashley.
La din bror ta seg av det. Du er vertinne i dag.
God morgen, alle sammen.
For en yndig kjole, India. Jeg får nesten ikke øynene fra den.
Ashley.
Scarlett, kjære. . .
Det er noe jeg må si deg. Kan vi finne et rolig sted?
Gjerne. Jeg har også noe å fortelle deg.
Noe jeg håper vil glede deg. Men hils nå på min kusine Melanie.
- Er det nødvendig? - Hun gleder seg til å se deg igjen.
Melanie. . . Scarlett er her.
- Så deilig å se deg igjen. - Melanie, for en overraskelse!
- Du blir vel noen dager? - Så lenge at vi kan bli gode venner.
- Vi beholder henne her, ikke sant? - Ja, la oss gjøre litt stas på henne.
Ashley er så flink til å underholde, men du er alltid så alvorlig.
Du er så livlig, Scarlett. Jeg skulle ønske jeg var som deg.
- Det mener du ikke. - Melanie er alltid oppriktig.
Du kunne lære noe av det. Ashley mener aldri det han sier.
Charles Hamilton. . . Du ser virkelig flott ut.
Tok du med deg din bror for at han skulle knuse det lille hjertet mitt?
Hun har aldri verdiget ham et blikk. Det er bare fordi han er din kavaler.
La oss spise sammen. Og nåde deg hvis du ser på andre. Jeg er så sjalu.
Det kunne jeg ikke drømme om.
Så kjekk du er med det kinnskjegget, Frank Kennedy.
Charles Hamilton ville ha meg til bords, men jeg vil heller ha deg.
Bare le. Nå er hun ute etter Din kavaler.
Så vennlig av deg. Jeg skal se hva jeg kan gjøre.
- Flørter du med din søsters kavaler? - Jeg kan da finne noen bedre.
Brent og Stuart Tarleton, jeg er ordentlig sint på dere.
Dere ignorerer meg, enda jeg tok på denne gamle kluten til ære for dere.
- Jeg regnet med å få dere til bords. - Selvfølgelig, Scarlett.
Det er umulig å avgjøre hvem av dere som er kjekkest.
Det holdt meg våken i hele natt.
Hvem er det som står der og ser på oss med et smil?
Det er Rhett Butler fra Charleston. Han har et fryktelig rykte.
Han ser ut som om han vet hvordan jeg ser ut under kjolen.
Han har bodd nordpå fordi familien ikke vil vite av ham.
Han ble bortvist fra West Point.
Og så var det den piken han ikke ville gifte seg med.
Fortell.
Han tok henne ut på en kjøretur uten anstandsdame. . .
. . .og så nektet han å gifte seg med henne.
Nei. Men ryktet hennes var ødelagt.
- Er du lykkelig? - Utrolig.
Det er som om du hører til her. Stedet er som skapt til deg.
- Jeg hører gjerne til det du elsker. - Du elsker også "Twelve Oaks" .
Ja, det er mer enn et hjem.
Det er en hel verden av ynde og skjønnhet.
Men slik forblir den kanskje ikke.
Du frykter krigen, ikke sant?
Men ingen krig kan komme mellom oss, Ashley.
Uansett hva som skjer, vil jeg elske deg så lenge jeg lever.
Hvorfor sitte ved et bord? Der kan man bare ha to bordherrer.
- Jeg henter dessert. - Kan jeg få lov?
Jeg tror. . . at Charles Hamilton skal få lov.
Tusen takk, Miss O'Hara.
- Så hent den. - Heldige asen.
Miss O'Hara. . .jeg elsker deg.
Jeg har mistet appetitten.
Hvorfor må jeg sove middag?
Pene piker gjør det. Husk på at du er Miss Ellens datter.
- Yankee-piker sover ikke middag. - De skal heller ikke på ballet.
Ashley har visst ikke øyne for deg i dag.
Vær glad så lenge du har kinnskjegg-Kennedy, du.
Ashleys forlovelse blir offentliggjort i kveld.
Så det tror du?
Oppfør dere ordentlig. Dere oppfører dere som hvitt pakk.
- Damer oppfører seg ikke slik. - Det blåser jeg i.
ØD IKKE TIDEN DET ER DEN LIVET BESTÅR AV
Vi har funnet oss i nok fra yankeenes side.
Vi beholder slavene våre enten de vil eller ikke.
Det er Georgias rett å trekke seg ut av Unionen.
Sørstatene må gripe til våpen.
Etter at vi skjøt på rakkerne ved Fort Sumter, er vi nødt til å slåss.
La det være yankeene som ber om fred.
Yankeene kan ikke vinne et slag, men det kan vi.
De vil stikke halen mellom beina.
Et sørstatsmann kan klare tjue yankeer.
Gentlemen slåss bedre enn bøller.
- Hva sier kapteinen vår? - Går Georgia i kamp, går jeg med.
Men jeg håper, som min far, at de lar oss forlate Unionen uten kamp.
Ønsker du ikke en krig?
Det meste av verdens elendighet skyldes kriger.
Og etterpå kan ingen huske hva som startet dem.
Mr. Butler har vært nordpå. Er De ikke enig med oss?
- En krig vinnes neppe med ord. - Hva mener De?
- Vi har ingen kanonfabrikker. - Hva betyr det for gentlemen?
- Det kan bli nokså avgjørende. - Insinuerer De at de kan slå oss?
Nei. Jeg sier det som det er. De er bedre rustet. De har -
- fabrikker, skipsverft, kullgruver. Og flåten kan blokkere våre havner.
Vi har ikke annet enn bomull, slaver og hovmot.
Det er overløpersnakk!
- Unnskyld, men det er sant. - Det kan ikke unnskyldes.
De ble bortvist fra West Point og utstøtt av familien Deres.
De må tilgi meg mine mangler.
Jeg ser meg litt omkring, Mr. Wilkes.
Jeg ødelegger visst både brandyen, sigarene og seiersdrømmene her.
- Hva annet kan man vente av ham. - Jeg så deg ikke kaste hansken.
- Han vil jo ikke slåss. - Han ville ikke dra fordel av deg.
Han har vunnet dueller mot menn som var sikrere på hånden enn du er.
La ham være. Vi vil trenge deg i viktigere kamper.
Mr. Butler er vår gjest. Jeg vil vise ham rundt.
Ashley.
Hvem gjemmer du deg for her inne?
Hva har du på hjertet?
Hvorfor er du ikke oppe og hviler? Vil du fortelle en hemmelighet?
Ashley. . .jeg elsker deg.
Jeg gjør virkelig det.
Alle falt for deg i dag. Og jeg falt for lenge siden.
Tilhører hjertet ditt meg? Jeg elsker deg.
Snakk ikke slik. Du vil hate meg for sannheten.
Jeg vil aldri kunne hate deg. Du er da glad i meg, ikke sant?
Jo, jeg er glad i deg.
La oss skilles nå og glemme disse ordene.
- Hvorfor? Vil du ikke ha meg? - Jeg skal gifte meg med Melanie.
- Det kan du ikke. - Du tvinger meg til å såre deg.
Du er ung og tankeløs og vet ikke hva ekteskapet innebærer.
Jeg vil være din hustru. Du elsker ikke Melanie.
Vi er knyttet sammen ved blodets bånd og forstår hverandre.
Men du elsker meg.
Ja, for du har den livsgleden som jeg mangler.
Men en slik kjærlighet er ikke nok. Vi er for forskjellige.
Du tør ikke, din kujon.
Du vil heller ha den noksagten som bare kan si "ja" og "nei" -
- og føde en masse dumme unger.
- Snakk ikke slik om Melanie. - Du lot meg tro du ville ha meg.
- Jeg har aldri. . . - Jo, det har du.
Jeg vil hate deg resten av livet. Intet ord er stygt nok å kalle deg.
- Har krigen brutt ut? - De skulle ha gitt Dem til kjenne.
Midt i sjalusidramaet?
- Min munn er lukket med sju segl. - De er ingen gentleman.
Og De er ingen dame. Damer sier meg for øvrig ikke noe.
De er virkelig ubehøvlet.
Det var en kompliment. La oss møtes når De har glemt Mr. Wilkes.
Han er ikke noe for en pike med Deres. . . "livsglede" .
De er ikke engang god nok til å pusse støvlene hans.
De sa at De hatet ham.
Så du som hun fløy etter mennene under hageselskapet?
Nå er du urettferdig, India. Det er de som flokkes rundt henne.
Du er altfor godtroende, Melanie.
- Så du henne ikke med din bror? - Enda hun vet at Charles er min.
Du tar feil. Scarlett er bare glad og livlig.
- Menn gifter seg ikke med slike. - Nå er du slem.
Miss O'Hara?
- Mr. Lincoln har innkalt frivillige. - Tenker dere aldri på annet?
Jo, men det er krig. Alle lar seg innrullere. Jeg også.
Alle?
Gjør det deg trist. . . å se oss dra av gårde?
Jeg vil gråte meg i søvn hver aften.
Du er verdens vakreste pike. Og den søteste og yndigste.
Jeg tør ikke tro at du kan elske en klodrian som meg.
Men hvis du vil gifte deg med meg, vil jeg gjøre alt for deg.
- Unnskyld? - Vil du gifte deg med meg?
Ja, Mr. Hamilton.
- Vil du vente på meg? - Nei, jeg vil ikke vente.
Vil du gifte deg straks?
Å, Miss O'Hara. . .Scarlett.
Når skal jeg snakke med din far? Jeg gjør det straks. . .kjære.
Kjære. . .
- Det går minst en uke. - Tar de deg fra meg om en uke?
Jeg håpet at bryllupet ditt ville bli like vakkert som vårt, og det ble det.
- Gjorde det? - Nå er vi svigerinner.
Du må ikke gråte. Jeg er hjemme igjen hos deg om noen få uker.
"Skjønt kaptein Hamilton ikke ble forunt heltedøden på slagmarken. . .
. . .døde han som en helt -
- av lungebetennelse som en følge av meslinger.
De ærbødigste hilsener. Oberstløytnant Wade Hampton. "
- Miss Scarlett! - Jeg er for ung til å være enke.
Miss Scarlett. . .
Jeg skremmer bort folk i dette antrekket.
- Du skal ikke ut. Du bærer sorg. - Men jeg føler ingen sorg.
Hvorfor skal jeg hykle?
Hva er det? Men lille venn. . .
- Hva er det med deg? - Livet mitt er slutt. Alt er over.
Jeg vet at jeg er fryktelig, men jeg holder ikke ut å gå i svart.
Det er ille nok at man ikke kan gå i selskaper.
Jeg forstår godt at du gjerne vil nyte din ungdom.
Har du lyst til å ta en tur til Savannah?
- Hva skulle jeg der? - Atlanta, da? Der er det livlig.
Du kan bo hos Melanie og hennes tante Pittypat.
Melanie. . . Ja, det kunne jeg jo.
Du er så søt, mor.
Vil du gjerne det? Så la meg se et smil.
Du kan ta med deg Prissy.
Pakk Miss Scarletts saker, Mammy. Jeg skriver de nødvendige brev.
- Atlanta. . . - Det går aldri bra.
- Hva mener du? - Mr. Ashley Wilkes, naturligvis.
Når han kommer hjem på permisjon, vil du sitte der som en edderkopp.
- Han tilhører Miss Melanie nå. - Skulle du ikke pakke?
VELGJØRENHETSBALL FOR ATLANTA MILITÆRSYKEHUS
- De hvisker og tisker om henne. - La dem det, tante Pittypat.
Scarlett bor i mitt hjem, så jeg holdes ansvarlig.
En enke på en offentlig tilstelning. . . Jeg blir helt dårlig.
Scarlett ville så gjerne bidra. Det er rørende av henne.
Du får det til å høres ut som om hun kom for å danse.
Mine damer og herrer, det er store nyheter.
Våre tapre soldater har vunnet enda en seier.
General Lee har drevet yankeene nordover ut av Virginia.
Og en gledelig overraskelse.
Blant oss i kveld har vi den modigste av de blokadebrytere -
- som har trosset yankee-kanonene -
- og forsynt oss med ull og kniplinger.
Jeg snakker om våghalsen fra de opprørte hav.
Ingen ringere enn vår venn fra Charleston: Kaptein Rhett Butler.
Tillat meg.
Det gleder meg, kaptein Butler. Jeg traff Dem i min manns hjem.
- Det gleder meg at De husker det. - Traff du kaptein Butler, Scarlett?
Jeg tror det.
Ganske kort i biblioteket. De hadde visst knust noe.
Ja, kaptein Butler.
Vil damene bidra med smykkene sine?
Vi bærer ingen. Vi har sorg.
Får jeg lov på damenes vegne?
Vent litt.
Det er jo gifteringen Deres.
Min mann får nok mer glede av den her enn på fingeren min.
Det var vakkert gjort.
Ta min også. For det gode formålet.
Jeg vet hvor mye den betyr for Dem. . .
Melanie. Jeg må ha din billigelse til noe utradisjonelt.
Vil De unnskylde oss?
- Krigen avføder de selsomste enker. - Gid De ville gå Deres vei.
Så, så. Jeg tar Deres hemmelighet med meg i graven.
Man kan vel ikke hate en krigshelt. De er jo åpenbart en edel mann.
Jeg må skuffe Dem. Jeg er verken en helt eller edel.
- De er jo blokadebryter. - Utelukkende for pengenes skyld.
- Slåss De ikke for vår sak? - Jeg slåss bare for Rhett Butler.
Og nå et spennende innslag i innsamlingen til sykehuset.
Vil man innlede neste dans med en dame, må man by på henne.
Hvordan kan De tillate Deres mann å lede denne. . .slaveauksjonen?
Hvordan våger De å kritisere?
Melanie Hamilton ga sin billigelse, da det er i den gode saks tjeneste.
- Å, Gud. . . Hvor er luktesaltet mitt? - Du våger ikke å besvime, Pittypat.
Hvis Melanie billiger det, er alt i orden.
La meg få et bud, mine herrer.
Vær ikke så tilbakeholdne.
20 dollar for Miss Maybelle Merriwether.
25 dollar for Miss Fanny Elsing.
- Gir De bare 25 dollar for. . . - 150 dollar i gull.
- For hvilken dame, sir? - For Mrs. Charles Hamilton.
- For hvem? - Mrs. Charles Hamilton.
Mrs. Hamilton har sorg, men enhver annen av byens skjønnheter. . .
- Jeg sa Mrs. Charles Hamilton. - Det ønsker hun ikke, Mr. Butler.
Jo, det gjør jeg.
Velg partner til Virginia-reel.
- Vi har sjokkert sørstatene, Scarlett. - Det er som blokadebryting.
Verre. Så jeg håper at utbyttet blir bra.
Jeg vil bare danse i kveld. Om det så var med Abe Lincoln.
- Mitt gode rykte er snart en saga. - Har man mot, er det likegyldig.
De er skamløs.
De danser praktfullt, kaptein.
Jeg er ingen plantasje-gutt. Jeg forventer mer enn en flørt.
Hva forventer De?
Det skal jeg si deg, hvis du tørker av deg det sørstatspikesmilet.
Jeg vil høre deg si de samme ordene til meg som du sa til Ashley Wilkes.
- "Jeg elsker deg. " - Det skjer aldri.
"Kjære Mrs. Wilkes. Konføderasjonen behøver ikke kvinnenes hjerteblod.
Jeg har kjøpt ringen Deres tilbake.
Når jeg kommer hjem fra Paris, vil jeg oppsøke Dem -
- for å utttrykke min beundring for Deres innsats. Rhett Butler. "
{y:i}Så søtt av ham. {y:i}Han er et omtenksomt menneske.
{y:i}Snikksnakk. Han nevner ikke {y:i}min innsats i Det hele tatt.
"P.S. Jeg vedlegger også Mrs. Hamiltons ring. "
Så nydelig, Rhett. Har du den med helt fra Paris?
Det er på tide å kaste den hyklerske sørgedrakten.
Neste gang tar jeg med grønn silke til en drakt.
Jeg skylder guttene ved fronten å sørge for at jentene ser godt ut.
Det er så lenge siden jeg har fått noe nytt.
Hvordan ser jeg ut?
- Skrekkelig. - Hva er galt?
Krigen har gått for vidt når en pike som deg ikke kjenner siste mote.
Å, Rhett. . . Jeg kan selv.
- Men jeg tør ikke å gå med den. - Det kommer.
For øvrig går ingen kvinner i Paris med mamelukker lenger.
Hva går de da. .? Det er ikke noe man snakker om.
Lille hykler. . . Jeg kan godt vite at de er der. Bare ikke si det.
Det er snilt av deg, men jeg kan ikke ta imot alt det.
Jeg gir aldri bort noe uten å få noe til gjengjeld.
- Jeg gifter meg ikke for en kyse. - Jeg har ikke tenkt å gifte meg.
Jeg gir deg heller ikke et kyss for den.
Åpne øynene.
Nei, jeg vil ikke kysse deg. Selv om du trenger å bli kysset.
Ofte, og av en som har greie på det.
- Og det skulle være deg? - Ja, hvis tidspunktet var riktig.
Din frekke, innbilske fyr! Hvorfor lar jeg deg komme her?
Fordi jeg er den eneste over seksten og under seksti som kan muntre deg.
- Men krigen er nok snart over. - Hvordan det?
Det er et lite slag i gang som vil avgjøre det hele.
Er Ashley med i det?
Svermer du for den tørrpinnen ennå? Ja, jeg antar han er med i det.
- Hvor er det? - En by i Pennsylvania. Gettysburg.
Tause og forgremte vendte Atlanta-borgerne blikkene sine -
- mot den lille byen Gettysburg i de tre historiske dager -
- da to nasjoner kjempet på liv og død på Pennsylvanias marker. . .
Tapslister!
DREPT I KAMP
Vær så god, Miss Melanie. Jeg måtte slåss for den.
Se etter du, Scarlett. "W" kommer til sist.
"Wellman, Wendel, White, Whitman, Wilkens, Williams. . . "
- Scarlett. . . Du er forbi ham. - Han er ikke blant dem.
- Det har ikke tilstøtt Ashley noe. - Han er uskadd.
Så søtt det er av deg å bekymre deg slik på mine vegne.
Jeg går bort til henne.
Ikke her, kjære. Vi kjører hjem.
- Dr. Meade. Det er vel ikke. .? - Jo, vår sønn Darcy.
Jeg har strikket vanter til ham. Dem får han ikke bruk for.
Jeg lar meg verve. Jeg skyter de yankeene.
Skulle det hjelpe din mor hvis du også ble skutt?
En trist dag, Scarlett. Dårlig nytt?
- Ashley er uskadd. - Det var godt for Mrs. Wilkes.
Men det er så mange andre. Nesten alle familier har lidd tap.
- Begge Tarleton-guttene. - Ja. Det er en trist forsamling.
Sørstatene har gått i kne og vil aldri reise seg igjen.
Fortiden dør foran øynene på oss.
- Jeg har aldri hørt deg snakke slik. - Spill som dette opprører meg.
Men Ashley Wilkes kommer jo hjem til kvinnene som elsker ham.
Til begge to.
Man har bevilget major Ashley Wilkes tre dagers permisjon -
- for fortjenestefull innsats under Pennsylvania-slaget.
Du er her.
Endelig er du her. Jeg har ventet og ventet.
Melanie, min elskede hustru.
Vi glemmer jo Scarlett.
God dag, kjære Scarlett.
Hva slags velkomst er det å gi en hjemvendt kriger?
Ashley, jeg. . .
God jul, Ashley.
Kom her, ditt gamle krek. Alle konene dine er spist.
Kyllingene dine er også spist, så du gjør ingen farløse.
Stå stille, så de hvite kan få deg i julepresang.
Stå stille.
Ikke gjør deg så kostbar, selv om du er den siste hanen i Atlanta.
Ikke mere krigssnakk. Det er jul. La oss snakke om gamle dager.
- Kan vi ta litt vin, tante Pittypat? - Det er rikelig, onkel Peter.
Det siste av fars gode madeira.
Han fikk den av sin onkel, admiral Will Hamilton. . .
. . .som giftet seg med søskenbarnet sitt, Jessica Carroll fra Carrollton.
Hun var tremenningen hans.
Jeg har gjemt den for å kunne ønske Ashley god jul.
Spar på den, for det er slutten.
Jeg er så glad for julegaven min. Bare generaler har den slags nå.
- Det gleder meg, kjære. - Hvor har du fått stoffet fra?
Fra en dame i Charleston. Jeg pleiet sønnen hennes til han døde.
Lov meg å ta godt vare på den.
Ta det med ro. Jeg lover å komme hjem uten huller i den.
- God natt, kjære. - God natt, søte Scarlett.
- Skal Mr. Ashley dra nå? - Snart.
Vil Miss Melanie fremdeles ikke være med på stasjonen?
Nei, hun er så lei seg at hun ikke engang vil ned hit.
Får jeg bli med på stasjonen?
Jeg vil heller huske deg som du står her.
Jeg har også en gave til deg, Ashley.
Så pent det er. Bind det rundt meg, kjære.
Jeg laget det til uniformsjakken.
Har du laget det selv? Da verdsetter jeg det dobbelt.
Jeg ville gjøre alt for deg.
Det er faktisk noe du kan gjøre for meg.
Pass på Melanie. Hun er så sart, og hun er svært glad i deg.
- Hvis jeg ble drept. . . - Hysj. Skynd deg å be en bønn.
Be en for meg du.
Vi må alle be, nå som vi nærmer oss slutten.
- Slutten? - Slutten på krigen og livet her.
Du tror vel ikke at yankeene vinner?
Mennene mine går barfotet nå, og det er dyp snø i Virginia.
Når jeg ser på dem og på yankeene som strømmer til. . .
Når det er over, er jeg langt borte.
Det vil trøste meg å vite at hun har deg. Lover du meg det?
Ja.
- Er det alt du vil si? - Ja, bortsett fra farvel.
- Jeg kan ikke la deg dra. - Du må være tapper.
Hvordan skulle jeg ellers kunne dra? Du er så god og sterk og vakker.
Det er ikke bare det søte ansiktet ditt. Det er deg.
Kyss meg farvel, Ashley.
Jeg elsker deg, Ashley. Jeg har aldri elsket andre.
Jeg tok Charles bare for å såre deg. Si at du elsker meg.
Jeg vil kunne leve på det resten av livet.
Farvel.
Når krigen er slutt, Ashley. Når krigen er slutt.
Folk i Atlanta ba til Gud, mens yankeene vant seier på seier.
Man holdt hodet høyt, men hjertet var tungt. . .
. . .mens sårede og flyktninger strømmet til Georgia.
Hjemme er det et vilt plommetre som blomstrer om våren.
- Det står nede ved bekken. - Ja visst.
Da min bror Jeff og jeg var barn. . . Jeg har vel fortalt om ham?
Det må jeg ha gjort. Han. . . Vi vet ikke hvor Jeff er nå.
- Etter Bull Run har vi ikke hørt noe. - Vi må ta temperaturen nå.
Ta det i munnen og vent litt med å snakke.
Jeg er så trett. Jeg vil hjem. Er du ikke noe trett?
Nei, Scarlett. Dette kunne være Ashley.
Omgitt av fremmede i sin nød. . . Nei, jeg er ikke trett.
Hver og en av dem kunne være Ashley.
Jeg har ventet her i en time for å snakke med Dem, Mrs. Wilkes.
Forsvinn, tøyte.
- Ignorér henne. - Hvem er De?
Jeg heter Belle Watling. De synes vel ikke at jeg har noe her å gjøre.
Hva ville De snakke med meg om?
Jeg tilbød meg som sykepleierske, men damene ville ikke vite av meg.
Det er kanskje forståelig, men pengene mine ble også avvist.
Det sies at De er et godt menneske, så ta pengene mine til sykehuset.
- Har jeg ikke sagt til Dem. . . - Jeg snakker med Mrs. Wilkes.
Det er gode penger, selv om de er mine.
- De er svært sjenerøs. - Nei. Men jeg er sørstatskvinne.
Noen her har en annen oppfatning. De er ikke så gode kristne som Dem.
Så mange penger. . .
10, 20, 30, 50. Og det er i gull.
Får jeg se på det lommetørkleet? "R.B. " . . .
Og det er Rhett Butlers vogn.
Hvis ikke jeg var en dame, skulle den slubberten få klar beskjed!
Shermans første granater spredde panikk i byen.
Hjelpeløse og ubevæpnede flyktet innbyggerne -
- fra den altødeleggende kraft.
Samtidig marsjerte de siste tapre troppene desperat mot fienden.
"Herren er min hyrde, meg skal intet fattes.
Han lar meg ligge på grønne vanger.
Han vederkveger min sjel, han fører meg på den rette vei. . .
Skal jeg enn vandre i dødsskyggens dal. . .
. . .jeg frykter ei det onde, for du er med meg.
Din kjepp og din stav er min trøst. "
- Yankeene! - De rykker fram, Dr. Meade.
- De kommer ikke inn i Atlanta. - Vi er i sikkerhet her.
- Gi meg noe mot smerten. - Vi har dessverre ingenting.
De muldyrene gjør meg gal.
- Du har ingen knekt. - En ess, så går jeg i krigen igjen.
Jeg får aldri se deg og far igjen.
- Det beinet må av. - Nei! La meg være.
- Vi har ikke mer kloroform. - Da må vi operere uten.
Nei! Dere får ikke lov!
Det må av. Det er koldbrann i det.
Jeg har ikke sett familien på tre dager. Jeg går hjem en halvtime.
En båre!
Gjør denne sengen klar, søster.
Miss Scarlett. . .
- Frank Kennedy. . . - Hvordan har Sue Ellen det?
Når kom du, Frank? Er du hardt skadet?
- Sue Ellen. . . - Hun har det bra.
Dr. Wilson trenger Dem. Det beinet må av.
Jeg kommer igjen.
La meg være.
Jeg holder det ikke ut! Dere må ikke skjære i meg.
- Ikke skjær, vær så snill! - Hvor blir det av sykepleiersken?
- Dr. Wilson venter på Dem. - La ham vente. Jeg har fått nok.
Big Sam!
Milde Moses, det er Miss Scarlett.
Jeg er så glad for å se dere.
- Noe nytt? Mor har ikke skrevet. - Hun er syk.
Det er ikke noe alvorlig.
Deres far får ikke slåss på grunn av kneskaden -
- og han ble rasende da de sendte oss ut for å grave skyttergraver.
Men fruen sa at det var bruk for oss.
- Hadde hun lege? - Vi må videre, frue.
- Vi skal nok stoppe de yankeene. - Send bud hvis dere blir skadet.
Scarlett!
- Sett deg inn før du blir overkjørt. - Kjør meg til tante Pitty, Rhett.
Vakkert syn, ikke sant?
Et av general Shermans visittkort. Snart kommer han selv.
- Jeg må bort før yankeene kommer. - Lar du sykehuset i stikken?
Har du fått nok av død og lus og lemlestede menn?
Syke menn er ikke noe for deg.
- Jeg er så redd. Jeg vil bort herfra. - La oss reise bort sammen.
Hvorfor bli og se på ødeleggelsen når det er så mange fine steder?
- Mexico, London, Paris. . . - Sammen med deg?
Ja, med en mann som forstår deg og beundrer deg som du er.
Vi er gjort av samme stoff.
Jeg har ventet på at du skulle glemme den tufsen Ashley Wilkes.
Jeg hører at Mrs. Wilkes skal føde om en måned.
Det er vanskelig å elske en mann som både har kone og barn.
Blir du med meg eller går du av?
Jeg hater og avskyr deg og vil gjøre det til jeg dør!
Ikke fullt så lenge, Scarlett.
Miss Scarlett! Alle flykter.
Jeg holder ikke ut de kanonene. Jeg besvimer når jeg hører dem.
Pass på kofferten, onkel Peter.
- Du reiser vel ikke? - Jo, det gjør jeg.
Yankeer i Georgia. . . Hvordan kom det så langt?
- Jeg blir med. Pakk sakene mine. - Er det riktig av deg?
- Du stikker vel ikke av, Scarlett? - Jeg går ikke til sykehuset mer.
Jeg har sett død og elendighet nok. Min mor trenger meg hjemme.
- Du er nødt til å bli. - Uten anstandsdame? Det er uhørt.
Dette er ikke noe hageselskap. Melanie trenger deg.
Hun er syk og kan få en vanskelig fødsel.
- Kan vi ikke ta henne med? - Og risikere at hun føder i vognen?
Det er ikke mitt barn.
Det er ingen til å ta seg av henne. Du er nødt til å bli her.
- Jeg vet intet om fødsler. - Det gjør jeg.
Jeg har sett det så ofte. Jeg kan ta meg av alt, doktor.
Da regner jeg med din hjelp.
Ashley slåss for oss på slagmarken. Han kommer kanskje aldri tilbake.
Vi må gi ham et sunt barn.
- Fort deg, Scarlett. - Jeg har gitt Ashley mitt ord.
Du blir altså? Scarlett blir her, Miss Pittypat.
Kjør, onkel Peter. Jeg er så forvirret. Verden er av lage.
Onkel Peter. . .luktesaltet mitt.
Alt er din skyld, Melanie. Jeg hater deg og barnet ditt.
Gid jeg aldri hadde gitt Ashley mitt ord.
BELEIRING
Det regnet med granater.
I 35 dager håpet et sønderbombet Atlanta på et mirakel. . .
Heretter fulgte en stillhet mer skremmende enn kanonenes torden.
Stopp! Stopp, vær så snill.
- Kommer yankeene? - Ja. Hæren er på retrett.
Lar de oss i stikken?
Alle skal evakueres før Sherman sperrer veien sørover.
Hva skal jeg gjøre?
Flykt sørpå fortest mulig.
Prissy!
Pakk mine og Miss Melanies saker. Vi drar til "Tara" .
Yankeene kommer.
Scarlett?
Melanie, vi skal til. . .
Melanie. . .
Jeg er lei for å være en byrde, Scarlett.
Det begynte ved daggry.
Men. . .yankeene kommer.
Stakkar. . . Du kunne være på "Tara" hos din mor -
- hvis ikke det var for meg.
Kjære Scarlett, du har vært så snill mot meg.
Ingen søster kunne være snillere.
Jeg har ligget og tenkt på noe. Hvis jeg dør. . .
. . .vil du ta deg av barnet mitt da?
Snikksnakk. Det er ille nok fra før uten den slags prat.
- Jeg sender bud etter Dr. Meade. - Vent. . .
Han skal ikke sitte her i timevis, mens. . .
Mens alle de stakkars, sårede guttene. . .
Kom fort, Prissy. Hent Dr. Meade i en fart.
- Babyen. . . - Kom deg av gårde!
Fort deg. De skal få høre om deg hjemme.
Den Prissy. . .
Det er bakende varmt allerede, og den er ikke engang tolv.
Ta det rolig. Det føles alltid som en evighet når man venter.
Prissy kan vente seg. . .
Vet du hva jeg hørte om Maybelle Merriwether?
Husker du den lille, pussige, uniformerte kavaleren hennes?
Ikke snakk for min skyld. Jeg vet godt at du er bekymret.
Melly. . . Jeg henter litt kaldt vann.
- Din snegl! Hvor er Dr. Meade? - Jeg fant ham ikke.
Han var ikke på sykehuset. Han er visst nede i vognporten.
- Hvorfor gikk du ikke dit? - Jeg torde ikke, Miss Scarlett.
De ligger og dør der nede, og jeg er redd for de døde.
Gå opp til Miss Melly. Og ikke gjør henne mer bekymret.
Har De sett doktoren?
Doktoren?
Dr. Meade. . . Endelig fant jeg Dem.
Bra De kom. Hjelpen er kjærkommen.
- Sett i gang. - Melanie føder. De må komme.
Jeg kan ikke gå herfra. De dør i hundretall. Finn en kvinne.
- Det er ingen. Hun kan dø, doktor. - Dø?
Her ligger de og forblør.
Og vi kan ikke engang lindre smertene deres.
Forstyrr meg ikke mer nå. En fødsel er en enkel sak.
- Kom med noen bårer. - Dr. Meade!
- Kommer doktoren? - Han kan ikke.
- Miss Melly har det ikke bra. - Det er ingen som kan komme.
Du må klare det, Prissy. Jeg hjelper deg.
- Å nei, Miss Scarlett! - Hva er det?
Vi må finne en lege. Jeg vet intet om fødsler.
Du sa at du visste alt om det.
Jeg vet ikke hvorfor jeg sa det. Mor sendte meg alltid ut.
Hold opp!
Gå ned og tenn opp og sett over kjelen.
Ta så mange rene håndklær som du kan finne.
Og en saks. Du kommer ikke opp uten.
Fort deg!
Jeg kommer, Melly. Jeg kommer.
- Reis, Scarlett. - Jeg forlater deg ikke.
- Jeg skal dø. - Tøv. Bare hold fast i meg, Melly.
Snakk til meg, Scarlett.
Du trenger ikke spille tapper. Skrik og rop. Ingen hører deg.
Mor sier at en kniv under sengen skjærer smerten midt over.
Kaptein Butler?
Hvem? Han er ovenpå. Belle Watling har selskap.
Kaptein Butler?
- Hva er det for et postyr? - Jeg må snakke med kaptein Butler.
Kom ned hit, kaptein Butler.
- Hva er det, Prissy? - Miss Scarlett sendte meg hit.
Miss Melanie fikk et barn i dag. En fin gutt.
- Miss Scarlett og jeg tok imot det. - Har Scarlett. . .
Det var mest meg. Miss Scarlett hjalp meg litt.
En lege kunne ikke ha gjort det bedre.
- Men Miss Melly er litt svak nå. - Det tror jeg gjerne.
Og yankeene kommer, og Miss Scarlett. . .
Yankeene er her! Send vognen Deres etter oss!
Hæren har tatt både hest og vogn. Kom opp, så snakker vi om det.
Mor slår meg med en maisstokk hvis jeg går opp til Miss Watling.
Hvor kan man stjele en hest i en god saks tjeneste?
Er det deg, Rhett? Jeg visste du ville komme.
For en deilig aften. Prissy sier du planlegger en reise.
- Ikke spøk akkurat nå! - Du er vel ikke redd?
Livredd. Det burde du også være. Yankeene!
Nei, hæren sprenger ammunisjonen i lufta før de kommer.
- Vi må bort. - Og hvor går turen?
- Hjem til "Tara" . - Det har vært kamper hele dagen.
Og du vil dra med en syk kvinne, en baby og en skrullete negerjente.
- Eller etterlater du dem her? - De blir med meg.
Mrs. Wilkes på humpete veier?
Jeg vil hjem til mor og "Tara" !
"Tara" er antakelig nedbrent. Og yankeene tar hesten.
Jeg som hadde sånt mas med å stjele den. . .
Da går jeg til fots, og jeg dreper deg hvis du prøver å stoppe meg.
Jeg mener det!
Så, så. . . Du skal nok komme hjem.
Etter det du har klart i dag, klarer du nok Sherman også.
Slutt å gråte.
Vær flink pike og puss nesen.
- Hva gjør du? - Pakker.
Kom og ta babyen.
- Melly? - Vi drar til "Tara", Mrs. Wilkes.
Ellers svir de av huset over hodet på oss.
Lille gutt. . .stakkars, lille gutt.
- Kan De legge armene rundt meg? - Jeg tror det.
Blås i det.
- Ashley. . .Charles. - Hva vil hun?
Hun vil ha med bildet av Ashley og Charles' sverd.
Hva er det?
De setter fyr på våpenlageret. Vi risikerer å bli blåst til "Tara" .
- Vi må forte oss over sporet. - Ikke den veien.
Det er den eneste som er åpen.
Jeg glemte å låse.
- Hva ler du av? - At du vil låse yankeene ute.
- Gid de ville skynde seg. - Det haster ikke.
Med dem forsvinner all lov og orden.
Gribbene kaster ikke bort tiden.
- La oss komme oss unna. - En hest!
Kom med den hesten!
Sperr av veien.
Stans!
Hit med den hesten!
Det er ikke mye til yankeene. Vi må bort før ilden når kruttet.
Kom igjen.
Gi meg et sjal.
Det er best du ikke ser noe.
Se. Det er et historisk øyeblikk.
Du kan fortelle barnebarna dine om den kvelden du så sørstatene dø.
De ville slå yankeene på en måned, de tapre fjolsene.
Alt er deres skyld, fordi de var så kjepphøye.
Slik følte jeg det også engang.
Du kan være stolt av at du var så klok ikke å melde deg.
Jeg er ikke stolt av det.
- Hvorfor stopper du? - Det er veien til "Tara" .
- Mrs. Wilkes? - Hun besvimte for lenge siden.
Det er best slik. Smertene ville vært uutholdelige.
Er du like besluttet på å gjennomføre det?
- Vi slipper nok igjennom, Rhett. - Ikke "vi" . Jeg går av her.
- Hvor skal du, Rhett? - Jeg melder meg til hæren.
- Du skremte nesten livet av meg. - Jeg mener det alvorlig.
- Jeg slutter meg til soldatene våre. - De stikker jo av.
Da skulle jeg kjenne dem dårlig. Og nå vil jeg være med.
- Bedre sent enn. . . - Det kan du ikke mene, Rhett.
Selvisk til det siste. Tenker alltid bare på deg selv.
Hvorfor nå når alt er tapt og jeg trenger deg?
Kanskje jeg har en svakhet for håpløse oppgaver.
Eller kanskje det er fordi jeg skammer meg.
- Du etterlater meg hjelpeløs her. - Du hjelpeløs?
Gud hjelpe yankeene hvis de tar deg til fange.
- Kom ned, så jeg kan si farvel. - Nei.
Kom ned.
Du må ikke forlate meg her, Rhett. Det tilgir jeg deg aldri.
Jeg vil nok heller aldri tilgi meg selv.
Blir jeg skutt, vil jeg more meg over hvor dum jeg har vært.
Men én ting vet jeg, jeg elsker deg, Scarlett.
Hele verden er av lage, men jeg elsker deg.
Fordi vi ligner hverandre. Vi er egoistiske og slu.
Men vi kaller tingene ved deres rette navn.
- Hold ikke slik rundt meg. - Se på meg, Scarlett.
Jeg har aldri elsket noen kvinne så høyt som jeg elsker deg.
Slipp meg.
En sørstatssoldat elsker deg og vil bære minnet om deg med seg.
Du sender en soldat i døden med et vakkert minne.
Kyss meg, Scarlett.
Bare et enkelt kyss.
Din gemene lømmel! Folk har rett i at du ikke er noen gentleman.
Det betyr mindre nå.
Hvis noen rører hesten, så skyt. Men ikke skyt hesten i stedet.
Gå din vei. Jeg håper du blir sprengt i småbiter og. . .
Resten kan jeg gjette meg til.
Når jeg nå dør for landet mitt, håper jeg du angrer dine ord.
Farvel, Scarlett.
Kom. Nå skal vi hjem.
Stakkars lille gutt.
Mor tar seg av ham når vi kommer hjem, Melly.
Jeg er så fryktelig sulten. Vi må ha noe å spise.
Ti stille. Vi kan stoppe ved Twelve Oaks.
Gå nå.
Fredsforstyrrere vil bli rettsforfulgt
Å, Ashley. . .jeg er så glad du ikke ser dette.
Yankeene. . . De avskyelige yankeene.
Kom og bind denne kua, Prissy.
Hvorfor? Vi er snart hjemme. Og jeg er redd for kuer.
Riv skjørtet ditt i stykker og bind den etter vognen.
Barnet må ha melk, og vi vet ikke hva som venter oss hjemme.
Vi er hjemme. Det er "Tara" .
Gå!
Den er død!
Jeg kan ikke se huset.
Har de brent det ned?
Det står der. De har ikke brent det ned.
Det er der ennå!
Mor! Jeg er hjemme, mor!
Jeg er hjemme, mor.
Slipp meg inn!
Å, far. . . Jeg er hjemme.
Katie. . .Katie Scarlett.
Mammy. . .
- Jeg er hjemme, Mammy. - Jenta mi. . .
Å, Mammy, jeg er så. . . Hvor er mor?
Miss Sue Ellen og Miss Carreen fikk tyfus.
Det var ille, men nå går det bedre. Men de er svake som små kattunger.
Men hvor er mor?
Miss Ellen dro ned for å pleie Emmie Slattery, den hvite floksa.
Hun fikk det også.
- Og i natt. . . - Mor?
- Kjære Miss Scarlett. . . - Er det noe jeg kan gjøre, miss?
- Hvor er Miss Melanie? - Ikke tenk på henne.
Jeg har lagt henne i seng med babyen.
- Sett kua på fjøset, Pork. - Fjøset er borte.
- Det ble brensel for yankeene. - Huset var hovedkvarteret deres.
- De lå overalt. - Yankeer her?
De stjal det de ikke brente.
Alle klær og tepper. Selv Miss Ellens rosenkrans.
Jeg er skrubbsulten.
- De har tatt alt. - Hønsene og alt?
Det de ikke rakk å spise, tok de med seg.
Jeg vil ikke høre mer om det.
- Hva er det, far? Whisky? - Ja, vennen min.
Ikke mer, Katie Scarlett. Du er ikke vant til alkohol.
Jeg har lyst til å bli full.
Å, far. . .
- Hva er de papirene? - Obligasjoner.
Det er alt vi har tilbake. Obligasjoner.
- Hva slags obligasjoner? - Konføderasjonens, selvsagt.
- Hvilken nytte har vi av dem nå? - Jeg vil ikke høre deg snakke slik.
Hva gjør vi uten penger og mat, far?
Vi spør din mor.
Ja, vi spør Mrs. O'Hara.
- Mor? - Mrs. O'Hara vet råd.
Ikke plag meg nå. Ri en tur. Jeg har mye å gjøre.
Det går nok, far.
Nå er Katie Scarlett hjemme.
Så det går nok.
Hva skal vi gi de syke og barnet?
Jeg vet ikke, Mammy.
Det er bare reddiker i hagen.
Miss Sue Ellen og Miss Carreen vil gjerne bli vasket.
- Hvor er de andre tjenestefolkene? - Det er bare meg og Pork igjen.
Det er både babyen og de syke, og jeg har bare to hender.
Hvem skal melke kua, Miss Scarlett? Vi arbeider jo inne.
Jeg sverger ved Gud at de ikke skal knekke meg.
Jeg overlever dette og vil aldri sulte igjen.
Ingen i familien vil sulte.
Om jeg må lyve, stjele, svindle eller drepe. . .
Jeg sverger ved Gud at jeg aldri vil sulte igjen.
MELLOMAKT